![](https://norskfisk.no/wp-content/uploads/2020/04/kommune1-nf3.jpg)
Hvert år sendes det sjømat ut av Skjervøy for gode seks milliarder kroner. Det landes 6-7.000 tonn hvitfisk, produseres over 20.000 tonn laks og slaktes ca. 100.000 tonn laks i kommunen. Skjervøy er kort sagt et nav for havbruksnæringen i Nord-Troms. I fjor skapte sjømatnæringen i kommunen verdier for nesten 1,8 milliarder kroner, eller rundt 600.000 kroner per innbygger. Til sammen gir de syv aktive sjømatselskapene arbeid til rundt 320 personer. Skjervøy er med andre ord viktig for sjømatnæringen, og sjømatnæringen er viktig for Skjervøy!
Sist var det godt om plassen. I Lebesby kommune i Finnmark trives corona-viruset dårlig, for å si det slik. Hver av de 1.300 innbyggerne har nesten tre kvadratkilometre å boltre seg på. Nå har vi tatt turen fra Kjøllefjord, kommunesenteret i Lebesby, de vel 600 kilometrene sørøstover til Skjervøy i Troms, administrasjonssenteret i kommunen med samme navn. Store deler av veien har vi fulgt E6. I fjor måtte vi krysse fylkesgrensen mellom Troms og Finnmark. I år er den borte. Fra 1. januar ble de to fylkene til ett.
Skjervøy er ingen stor kommune, i alle fall ikke for å ligge langt nord i landet. Men fortsatt har folk godt med albuerom. Kommunen måler 465 kvadratkilometre og har ca. 2.900 innbyggere. Svært mange av dem er knyttet til produksjon og foredling av fisk — ikke minst oppdrettslaks.
![](https://norskfisk.no/wp-content/uploads/2020/04/kommune3-nf3.jpg)
Skjervøy kommune ligger i sin helhet på øyer mellom munningen av Kvænangen- og Lyngenfjorden. Den klart største øya er Arnøya, som utgjør nesten 60 prosent av kommunens areal. Deretter følger Kågen, brorparten av Uløya, Laukøya og Skjervøya, der vi også finner kommunesenteret Skjervøy. Fra E6 på fastlandet er det ca. 35 kilometer fergefri vei ut til Skjervøy. Selv om skjervøyværingene fortsatt har god plass, har kommunen bare blitt mindre og mindre. Den ble opprettet alt i 1837 ved innføringen av lokalt selvstyre i Norge. I 1886 ble Nordreisa skilt ut som egen kommune, i 1965 forsvant fastlandet på østsiden av Reisafjorden til Kvænangen og i 1972 ble søndre del av Uløya overført til Nordreisa.